(untitled) (Економіка і регіон/ Economics and region, 2023)
У цій статті проводиться поглиблений аналіз нормативно-правової бази, що регулює ринки цінних паперів у зарубіжних країнах, з акцентом на її ролі у забезпеченні безпеки та функціональності ринків цінних паперів. Вивчаючи законодавчу базу Сполучених Штатів Америки та Європейського Союзу, автор має на меті визначити найкращі практики, які можуть бути застосовані для покращення регуляторного середовища вітчизняних ринків цінних паперів. Дослідження починається з аналізу ключових нормативно-правових актів США, таких як Закон Сарбейнса-Окслі 2002 року, Закон Додда-Франка про реформування Уолл-стріт і захист прав споживачів 2010 року та Закон "Про стимулювання стартапів у сфері бізнесу" 2012 року. Ці закони запроваджують суворіші заходи з дотримання законодавства, визначають правила зберігання фінансових документів, підвищують прозорість та сприяють доступності для малого бізнесу. Зміщуючи фокус на Європейський Союз, у статті розглядаються директиви та регламенти, такі як Директива про ринки фінансових інструментів II, регулювання європейської ринкової інфраструктури та регулювання проспектів емісії. Ці нормативні акти стосуються прозорості, підзвітності, захисту інвесторів та стандартизації в різних сферах - від торгових практик до сек’юритизації та бенчмарків. У статті також підкреслюється важливість міжнародних організацій у формуванні регуляторних стандартів для ринків цінних паперів, включаючи Групу 30, Міжнародну організацію комісій з цінних паперів та Асоціацію європейських центральних депозитаріїв цінних паперів. Їхні зусилля з розробки спільних стандартів та рекомендацій відіграють важливу роль у покращенні взаємодії між учасниками ринку, зниженні ризиків та вдосконаленні управління депозитарними системами. На основі цього аналізу в статті представлено цінну інформацію про український ринок цінних паперів. Пропонуються рекомендації щодо приведення вітчизняного законодавства у відповідність до міжнародних стандартів, зосереджуючи увагу на таких сферах, як вимоги щодо вільного обігу цінних паперів, співпраця та обмін інформацією, кримінальна відповідальність, захист інвесторів, диверсифікація інвестицій, а також поєднання підходів державного та саморегулівного регулювання. У статті стверджується, що шляхом запозичення та впровадження іноземного досвіду можна досягти збалансованого та конкурентного ринку цінних паперів. Підкреслюється важливість створення належної правової бази, забезпечення її дотримання емітентами, інвесторами та регуляторними органами, а також сприяння співпраці між відповідними зацікавленими сторонами. Насамкінець, цей всебічний аналіз зарубіжних регуляторних систем надає дорожню карту для покращення регуляторного середовища вітчизняних ринків цінних паперів. Використовуючи найкращі міжнародні практики, політики та учасники ринку можуть зміцнити безпеку ринку, покращити його функціональність та підвищити довіру інвесторів, що в кінцевому підсумку сприятиме довгостроковому зростанню та стабільності ринку цінних паперів.