(untitled) (Збірник наукових праць Галузеве машинобудування будівництво, 2019)
У статті розглядаються натурні експериментальні дослідження впливу ін’єкційної гідроізоляції на прифундаментні зони цегляних стін існуючих будівель. Експериментальні дослідження з перевірки гідроізоляційних властивостей ін’єкційного матеріалу проводилися в ПолтНТУ. Для даного експерименту було обрано стіну, яка вся контактує з ґрунтом і не має гідроізоляції. Визначення вологості стіни проводилося декількома способами: 1) контактний поверхневий; 2) локальний; 3) розрахунок масового відношення вологи в матеріалі. До гідроізоляції при контактному поверхневому способі було отримано значення вологості цегляної кладки 8%, що пояснюється тим, що внутрішня поверхня стіни частково просихає та провітрюється у приміщенні, де знаходиться експериментальна стіна. При локальному способі було отримано значення вологості цегляної кладки 45%, що пояснюється тим, що відбулося розшарування цегляної суміші і води, тому поверхневий шар, практично мокрий, показав досить високий результат – це поверхнева волога. При подальшому проведенні експерименту було відібрано серію експериментальних зразків для визначення вологості за розрахунком масового відношення вологи в матеріалі. Загальна їх кількість становила 15 штук. Для вибірки визначено середнє значення вологості W=18,3%, стандарт S=1,39 й коефіцієнт варіації V=0,079. Після влаштування гідроізоляції було відібрано повторно зразки цегляної стіни та визначено значення вологості. Для вибірки визначено середнє значення вологості W=9,1%, стандарт S=0,85 й коефіцієнт варіації V=0,093. В результаті проведення експериментальних досліджень було розроблено два типи експериментальних установок для нагнітання ін’єкційної гідроізоляції. Другий тип більш ефективний, оскільки за його допомогою охоплюється більша горизонтальна гідроізоляційна площа стіни. Згідно з експериментальними даними, після влаштування ін’єкційної гідроізоляції вологість стіни зменшилася у два рази.