Експериментальні дослідження тривалої втомленості сталевих каналізаційних конструкцій (Збірник наукових праць Галузеве машинобудування будівництво, 2020)
Наведено результати експериментальних досліджень тривалої втомленості (міцності) сталевих конструкцій каналізаційних підземних споруд у хімічно-агресивному середовищі, які одночасно містять хімічні інгредієнти та біологічно-агресивні бактерії. В лабораторних випробуваннях використано арматурні стрижні діаметром 32 мм зі сталі марки 20ГС. Отримано нові емпіричні залежності між концентрацією гетеротрофних бактерій (ГТБ) у розчині та спротивом втомленості сталевих зразків, вирізаних із арматури залізобетонних конструкцій каналізаційних споруд, при їх циклічних випробуваннях на згин і кручення. Для порівняння аналогічні дослідження виконано для умов розчинів хлористого натрію. Встановлено, що тривала втомленість (міцність) сталевих конструкцій каналізаційних підземних споруд значно зменшується при тривалій експлуатації, а особливо при перевищенні терміну 20 років і більше, в хімічно-агресивних середовищах побутово-господарських стоків, що призводить часто до корозійно-механічних руйнувань. Доведено, що в процесі тривалого терміну експлуатації суттєво знижуються показники тривалої втоми арматурних сталевих стрижнів залізобетонних конструкцій, що спричиняє утворення тріщин в з’єднанні «арматура – бетон», яке, як правило, призводить до руйнувань залізобетонних труб і конструкцій в цілому. Отримані результати пояснено тим, що в процесі тривалої експлуатації каналізаційного устаткування відбувається окрихчення та деградація металу.
Keywords: каналізаційна підземна споруда; сталева конструкція; хімічно-агресивне середовище; тріщиностійкість; деформація; текучість; межа міцності; в’язкість