Аспекти розрахунку опору паропроникненню пароізоляції огороджувальних конструкцій (Збірник наукових праць Галузеве машинобудування будівництво, 2020)
Робота присвячена уточненню методики визначення розрахункових параметрів зовнішнього повітря (температури та відносної вологості) та величини опору паропроникненню шару пароізоляції. При визначенні опору паропроникненню шару пароізоляції виходять з нульового балансу вологонакопичення за рік та величини допустимого підвищення вологості матеріалу протягом періоду вологонакопичення. Зазвичай використовують у розрахунках температуру та відносну вологість зовнішнього повітря за період трьох найбільш холодних місяців опалювального періоду або періоду із середньомісячними від’ємними температурами. Але тривалість періоду вологонакопичення може не співпадати з цим періодом і величина опору паропроникненню пароізоляції в огороджувальних конструкціях, з умови підвищення вологості матеріалу протягом періоду вологонакопичення, може визначатися не вірно. Для підвищення точності розрахунку пропонується використовувати період місяців, коли відбувається вологонакопичення в утеплювачі огороджувальної конструкції. Було проведено перевірку на прикладі суміщеного покриття житлового будинку, побудовані графіки зміни парціального тиску насиченої водяної пари ( ) та фактичного парціального тиску ( ) у місяці року, коли відбувається накопичення вологи в огородженні (утеплювачі), виконано розрахунки вологонакопичення в шарі утеплювача з визначеною величиною опору паропроникненню пароізоляції. Було запропоновано уточнення методики розрахунку. Так, на початку, за методикою наведеною у ДСТУ-Н Б В.2.6-192:2013, необхідно визначити місяці коли відбувається вологонакопичення в утеплювачі огороджувальної конструкції. Потім визначити середні температуру та відносну вологість зовнішнього повітря протягом цих місяців та розрахувати опір паропроникнення шару пароізоляції.
Keywords: опір паропроникненню; пароізоляція; вологонакопичення; огороджувальні конструкції